-Wallander. -Jeg ventet en politibil.
Blinkende lys.
Det var en ulykke på Svartevägen. Alle bilene med lys var opptatt.
Hun er der ute.
Ser du henne?
Forsiktig med avlingen min!
Hallo! Hallo!
Det er i orden! Jeg vil bare snakke!
Det er i orden! Jeg er politimann! Hallo?
Det er politiet. Alt i orden.
Jeg vil bare snakke. Ingen fare.
Det er politiet. Jeg vil bare...
Nei, nei... Slutt! Slutt!
Slutt!
Hva skal vi gjøre med bonden?
Ta ham med til sykehuset. Han er i sjokk.
Det går spor gjennom rapsen til låven. Hun må ha tatt bensinen der.
Vi undersøker låven og ser om vi kan finne noen spor-
-og avgjøre hva hun gjorde her. Noen må da savne henne.
Hun hadde dette rundt halsen. Initialene er DMS.
Vi trenger det til identifikasjonen.
Hun...skalv. Hun...
-Hun var livredd. -For hva da?
For meg.
Vis meg sporene.
-Hei, pappa! -Hei!
Kom inn!
Jøss, så rotete det er her.
Glem det, pappa!
Får jeg en klem?
-Hvordan går det med mamma? -Bra.
-Hva har du kjøpt til ham? -Hvem da?
Bestefar! Jeg har kjøpt noen skikkelig stilige vanter!
Han kan ha dem på seg når han maler!
Husker du typen min? Lukas? Han spilte bass med sånne.
Du har ikke tenkt på det, har du vel?
Du kan ikke glemme ham bare fordi han har Gertrud!
Jeg har tid på meg før søndag. Jeg finner noe i morgen.
Du kan være en dritt iblant, pappa.
Ja?
DMS var 163 cm høy. Aldri brukket noen bein. Fine tenner.
Antakeligvis bare 15.
-Hva kan ha drevet henne til det? -Det var noe helt unaturlig.
Hele personligheten hennes må ha skreket i protest.
-15? -Noen unge skader seg selv.
Hva var det med den gutten du snakket om i sted?
Sju år gammel. Han prøvde å skjære tommelen av seg.
Vi hadde en femåring som prøvde å stikke ut øynene på seg selv.
Hva slags verden er det, når en 15-åring brenner seg selv i hjel?
Omverdenen så på oss som et eksempel.
Nå har vi kjørt av veien, som alle andre.
Vi åpnet samfunnet vårt.
Og statsministeren vår ble drept på vei hjem fra kino.
Så istedenfor at verden har nærmet seg oss,-
-har vi nærmet oss verden.
Men vi har ikke mislykkes med alt vi har prøvd å oppnå.
Jeg tror verden nå vet at Sverige er mer enn Björn Borg,-
-ABBA og nakenbad i fjellsjøer.
Det fører oss til kveldens siste gjest...
Jeg ser for meg ansiktet hennes hele tiden.
Hvordan hun så på meg.
Kanskje hun trodde at du var en annen?
DMS.
Det fins vel en database over forkortelser og akronymer?
Jeg ville ikke rotet gjennom alt det. For tre bokstaver?
Greit. Det blir altså meg...
Kurt?
Antakeligvis en liten øks. Et enkelt hugg.
Det kløvde nesten hodet hans. Han var død før han traff bakken.
-Det er sølete. -Ja. For sølete.
Øksa var skarp. Den traff riktig.
Men se her.
Det mangler en bit hud. Den er skåret bort.
Antakeligvis med en kniv. Ganske sløv.
Skalpert? Hva er det som foregår?
-Var han blitt ranet? -Han hadde lommeboka og klokka.
-Hva med huset? -Ingen tegn til innbrudd.
Mediene somler visst ikke.
En kjendis. Tidligere politiker. Det vil bli stort.
-Jeg tar hånd om dem. -Ikke gi dem noen detaljer.
-Altså...ikke si noe om skalperingen. -Som du vil.
Si fra hvis du trenger hjelp utenfra.
Saken er i dine hender, Kurt.
Dra og mas på Nyberg. Vi må ha dødstidspunktet.
Mine damer og herrer...
Vi åpnet opp samfunnet vårt, og statsministeren ble myrdet.
Wetterstedt ringte stadig vekk om at folk plaget ham på stranden hans.
Én gang måtte vi komme. Det satt en fyllik her.
Han sa han var journalist. En gammel venn.
Han satt med vodkaflaska og glodde på huset.
-Journalist? -Det var det han sa.
-Hva het han? -Vi hadde ingen grunn til å spørre.
Wetterstedt ble ganske nervøs. Gamlingen lo bare.
Kanskje han står i katalogen?
Magnusson. Lars Magnusson.
Takk!
Har du hørt om Wetterstedt?
Hvor var du i går kveld?
Tror du at jeg kunne drept noen? Se på meg.
Du skal ha drevet rundt ved huset. På stranda.
Ja da. Jeg driver rundt.
Jeg ser. Dere kan ikke pågripe folk for å se, kan dere?
Ikke ennå, iallfall.
Han knuste deg, ikke sant?
Min første sjefredaktør lærte meg at det fins to typer journalister:
Dem som graver fram sannheten, og dem som prøver å begrave den.
Wetterstedt kjente mange nok av den siste typen til å slippe unna.
Hva gravde du opp?
Stort sett horer.
Han fikk ei jente levert til et hemmelig sted hver uke.
Greit! Vi er voksne mennesker!
Men en av dem anmeldte ham for overfall.
Hun sa at han hadde skåret opp føttene hennes.
Hun hadde arr. Det stemte.
Men fyren var jo justisminister!
Han var regjeringens ansikt utad. En grei kar. Alle var glade i ham.
Så de bestakk jenta.
-Hva med politiet? -Hva med dem?
Det var ikke bare jenter. Wetterstedt trodde han var kultivert.
Kunst. Han likte å bli sett sammen med rike samlere.
Vi tror han ble skalpert.
Skalpert? Herregud.
Et slags makabert trofé, antar jeg.
Kanskje...kanskje ikke.
Det kan også være et offer. Er ikke legendene sånn?
Den tapre indianeren ofrer skalpen for å befri en sjel.
En sjel som noen har krenket.
For krigeren. For de modige.
-Noen spørsmål? -Hva er motivet?
Vi har utelukket ran.
Det brutale angrepet ser ikke ut til å ha noe motiv.
Hvis Magnusson har rett, hadde Wetterstedt fiender overalt.
-Noe mer fra teknikerne? -Masse avtrykk på utelyset.
Fra en som er veldig uforsiktig eller vet at vi ikke har avtrykkene hans.
Nå har jeg gått igjennom hele databasen.
-Anhenget. Bokstavene. DMS. -Og ...?
De bokstavene kan bety 2014 ulike ting.
-Navn, firmaer, nettsider. -Vi kan vel...
La oss sende det til lnterpol og Europol, eller hva de kaller seg nå.
Og få trykt et bilde av anhenget i avisene.
Noen må da savne jenta.
Ja da.
-Hva er det? -Jeg tenkte på noe.
Dette med Wetterstedt...
Kalle sa at mannen var skalpert. Dette er noe stort!
Jenta begikk helt klart selvmord.
Og det er jo tragisk og trist. Men det er ikke begått en forbrytelse...
Ei jente på 15 tenner fyr på seg selv, og det er ingen forbrytelse?
-Hvis du uttrykker det sånn... -Hvordan ville du uttrykt det?
-Hei! Linda? -Hei!
-Har du spist? -Jeg ventet.
-Det ser godt ut. -Det var det.
-Du burde ringt. -Det gjorde jeg.
-Jeg fikk ingen beskjed. -Jeg la ikke igjen en.
Jobber du med Wetterstedt-saken?
Jeg vet at vi skulle dra til bestefar i dag, men...
Jeg har vært der. Han har det ikke bra, pappa.
Han hadde stengt seg inne i atelieret og malte som en gal.
Jeg tror ikke han har det bra.
Vi drar dit i morgen og gjør noe hyggelig for ham.
Du overser ham visst iblant. Han er faren din!
-Det er ikke så enkelt. -Jeg vet det.
Vi har utelukket ran. Dette brutale angrepet...
Du er savnet, elskling!
-Jenta du ville snakke med, er her. -Jeg kommer snart.
Politiet har ikke frigitt noen detaljer om drapet.
Det er en ære for meg.
Kanskje vi kan treffes på galleriet i morgen?
Det er flott å representere en ung og begavet kunstner som deg.
-Vi ses i morgen. -Takk.
-Jeg skal bare... -Jeg kommer straks.
-Kurt? Vi trenger deg her. -Greit.
Samme våpen. Samme sår. Samme skalpering.
Bare litt ryddigere gjort denne gangen.
Kurt? Kona og dattera er ovenpå.
Vet du hvem som kan ha gjort dette?
Kan det ha vært en av gjestene?
-Hva vet vi? For et dumt spørsmål! -Erika.
Din mann var kunsthandler. Hadde han noen fiender i bransjen?
Dette er bortkastet tid. Det er tydelig hva som skjedde!
En galning angrep ham i hagen!
Gå ut, og begynn å lete!
Dere er ikke til noen som helst nytte!
Hadde din mann noen omgang med Gustav Wetterstedt?
Ikke så vidt jeg vet.
Takk.
Forbindelsen mellom Carlman og Wetterstedt virker litt tynn.
-Det er alt vi har nå. -Statsadvokaten har alt sagt sitt.
Vi må vite hva det er snakk om. Er det en seriemorder?
Jeg vet ikke! Kanskje han bare ville ta disse to.
Det var tydeligvis planlagt. Men kanskje det ikke blir flere.
Statsadvokaten vil hente inn en profilskaper.
Kurt! Jeg har identifisert henne.
-Dolores Maria Santana. -Hvor kom hun fra?
Dette kom fra Den dominikanske republikk, via Madrid.
Faren hennes meldte henne savnet i november.
Faren hennes?
Bra jobbet.
Hei. Det er meg.
Hvordan går det? Jeg hørte ikke at du gikk.
Det var midt på natta. Jeg ville ikke vekke deg.
-Hør her... -Skal jeg kjøpe gave til bestefar?
Har noe annet skjedd?
Tar du deg av det? Takk.
-Greitl Vi ses senerel -Nei...
Vi kan ha funnet noe på Carlman. Han har sittet inne.
Han ble anklaget for forfalskning av sjekker og å ta imot stjålet kunst.
Han var uskyldig i begge deler.
Er du sikker? Gustav Wetterstedt var justisminister da.
Var det ingen forbindelser mellom ham og din mann?
Skulle en lovbryter ha kontakt ...?
Din mann var ingen vanlig lovbryter! Han var rik og kjent!
Jeg vet ikke hva du insinuerer. Det vet du nok ikke selv heller?
Jeg beklager.
Jeg beklager at jeg plaget dere.
Disse maleriene er bemerkelsesverdige.
ldiot! Ditt unyttige esel!
Rolig! Dette har blitt for mye for henne.
-Rolig. -Jeg forstår det.
Kom igjen! Opp med deg!
Våkne! Kom igjen!
Carlman var med i den indre kretsen.
Wetterstedt hadde noen få som han beskyttet.
Han tok vare på Carlman da han kom ut fra fengslet.
Var han involvert i Wetterstedts kvinneaffærer?
-Hadde han noe med dem å gjøre? -Ja. Det hadde de alle.
Hvem flere? Jeg trenger navn.
Jeg kom aldri til bunns i det.
Hva med politiet? Du sa at de ryddet opp etter Wetterstedt.
Hvem? Alle sammen? Kom igjen! Jeg prøver å grave. Lars!
-Sandin. -Sandin?
Sedelighetsavsnittet.
-Hvor er han nå? -Hvem vet?
Takk.
Hugo Sandin, sedelighetsavsnittet i Stockholm. Pensjonert i 1987.
Vi har en adresse i Hässleholm.
-Er herr Sandin inne? -Hvem skal jeg si det er?
En venn fra gamle dager.
-Et øyeblikk. -Takk.
-Hvem er det? -En venn av deg.
-Jeg kjenner deg ikke. -Wallander, Ystad-politiet.
Ystad? Har noens katt forsvunnet?
Vi kan snakke sammen her ute, eller så kan jeg komme inn.
Vet du om Wetterstedt og Carlman?
Selvsagt! Det står jo om dem overalt!
-Plager det deg ikke? -Hvorfor skulle det plage meg?
De ble skalpert. Begge to. Hva sier det deg?
At noen i Ystad endelig har vist litt mot.
-Hva vil du med meg? -Det vet du.
Du ryddet opp etter Wetterstedt og Carlmans forbrytelser.
-Dere har ikke kommet noen vei. -Jeg har kommet hit.
Jeg vil vite hvem flere som var med på det.
Jeg må få vite hvem som står på galningens liste.
-Tror du at jeg står der? -Det kommer an på hva du gjorde.
Og hvor gjerne noen vil sette ei øks i hodet ditt.
-Noe skal du vite. Hva var navnet? -Wallander.
Jeg er patriot. Jeg er glad i dette landet.
lnnsyn, rettferdighet, frigjøring. Det sosiale eksperimentet.
Wetterstedt var en del av det. Min jobb var å holde ham ren.
Det var jobben min da, og det er jobben din nå.
Syns du jeg er skurken? En dag blir det nok din tur, Wallander.
Da vil du innse at du ikke har noe valg.
Jeg var ubetydelig.
En renholder. Akkurat som deg.
Vil du gjøre en innsats? Gå inn i brannvesenet.
-Takk for hjelpen. -Ingen årsak.
Kan du finne noe mer på Sandin? Han har nok ryddet opp etter seg.
Datteren din var nettopp her, Kurt. Hun etterlot dette.
-Jeg visste ikke at du har bursdag. -Det har jeg ikke.
Profilskaperen er her. Mats Ekholm.
Øksa og skalperingen er det som skiller seg ut.
-Skalpering pleier å bety... -Trofé eller offer. Det vet vi.
Dere har vel kontaktet indianske foreninger osv.?
-Det er interessante aspekter... -Og drapsmannen?
Hva er førsteinntrykket ditt?
To drap er ikke nok til å lage en profil.
Hvor mange trenger du? Venter vi lenge nok...
To ting slår meg straks: 1: Drapene var overlagt.
De følger samme mønster. De er nesten som en henrettelse.
2: lndianermotivet. Personer i et psykisk grenseland-
-bruker ofte noen andres identitet eller prøver å bli et mytisk vesen.
Det psykiske...grenselandet.
Deres drapsmann ser ut til å ha gått over en psykologisk grense.
De aller fleste kan begå drap som ikke er planlagt.
På overflaten kan han leve et helt normalt liv.
Han har to identiteter som han styrer fullt ut.
Greit. Nå vet vi at vi leter etter en-
-som virker helt normal... på overflaten.
Det var til stor hjelp.
Takk, Mats. Det er nok nyttig.
Har noen spørsmål?
-Gi ham en sjanse. -Jeg føler meg eldgammel.
Men han har en fin dress.
-Vent ved bilen! -Skynd deg!
-Mamma... -Vent der.
Flinke gutter!
Nå skal vi treffe pappa! Hun har mammas telefon.
-Beklager at jeg er sen! -Det er i orden. Fint at du kom.
Hei, pappa! Gratulerer med dagen.
-Du er sent ute. -Jeg vet det. Jeg...
Jeg gikk ikke glipp av middagen?
-Jeg har en gave til deg. -Hva er det?
Åpne den!
Jeg spurte ikke deg.
Legg den der.
Skal vi spise?
Vær så god.
Takk.
Arne Carlman, kunsthandler.
-Hva er det med ham. -En skurk. En svindler.
Jeg hørte om det på radioen. Øks. Godt å bli kvitt ham!
-Så du kjente ham? -Var hjernen hans pengefarget?
Pappa.
Du sier jo at jeg blåser i jobben din.
Men når noen hogger opp Carlman, blir arbeidet endelig interessant!
-Hva vet du om ham. -Jeg er et vitne!
Han var en dritt. En svindler.
Det var nok en kunstner som ominnredet hodet hans.
Kanskje jeg er mistenkt?
Varm! Den er for varm!
-Povel. -Fordømte dritt! Brant i munnen!
-Dritten brente meg! -Det er i orden, pappa.
Det er i orden, pappa.
Bestefar?
Det er ingenting. Han blir bare litt opphisset iblant.
Er du sikker?
-Går det bra med deg? -Vi har det bra.
Nå vil han arbeide i et par timer.
-Ha det, kjære. -Ha det, Gertrud. Vi ses!
-Jeg sa jo at han er syk. -Gertrud sier at han ikke er det.
Fødselsdager...
Ja?
Øks og skalpering. Men se på øynene.
Syre. Begge øynene er etset bort.
Øyne. Hva fanken betyr det?
Hvor er den profilskaperen?!
-Jeg trenger hjelp. -Jeg kan ikke bare svare.
-Jeg trenger tid. -Nei. Hva sier instinktet ditt deg?
Greit. Han er enda sintere. Han vil torturere denne mannen.
De andre ble drept med ett hugg. Så denne mannen er mer spesiell.
-Er det mer personlig? -Kanskje det.
-Hva med øynene? -Kanskje denne fyren så noe.
Morderen hevner kanskje noe som angår hans egne øyne? Jeg vet ikke!
Du gjør en god jobb. Men du har litt oppkast på jakken.
Kurt! Det er noe du bør se.
Tidevannet må være på vei ut.
Bussen er registrert på en Björn Fredman.
Han var heler. Han har sittet inne.
-Hva solgte han? -Det står det ikke.
-Han ble også tatt for overfall. -Jeg vet hvem det er.
-Er det ...? -Ja.
Et krek. Det siste jeg hørte, var at han banket opp sin gravide kone.
Den siste adressen vi har, er i Tomelilla.
Når så du din mann sist?
For flere uker siden. Vi prøver å unngå kontakt.
-Du har flere barn, ikke sant? -Min datter Louise.
-Hun er ikke hjemme akkurat nå. -Jens sover ennå.
-Han har våknet. Skal jeg gå opp? -Jeg gjør det.
Du kan spørre meg om ting.
Sist pappa var her, yppet han bråk med en drosjesjåfør.
Han slo fyren med en skiftenøkkel.
Gangen før det var det naboens mor.
-Så han hadde fiender? -Han slo alle han hadde noe imot.
-Slo han deg? -Det ble bedre da han flyttet ut.
Jeg burde vel være trist, hva?
Jeg vet ikke.
Hva føler du?
Jeg vet ikke ennå.
-Har du en far? -Du mener om han lever? Ja.
-Hvordan er han? -Hvor god tid har du?
-Hva gjør han? -Han er maler.
Maler han hus?
-Nei. Han er kunstner. -Kunstner. Oi.
Hvorfor ville du bli politimann, da?
Det har pappa spurt seg selv om i 25 år.
Jeg kunne vel ikke male.
-Han sovnet. Vil du ha kaffe? -Ja takk.
Jeg må stille noen spørsmål til. Så skal jeg la dere være i fred.
Jeg henter det.
Tror du at jeg er i sjokk?
At jeg ikke er trist fordi jeg er i sjokk?
Han var jo faren din, tross alt.
Men det holder ikke alltid, hva?
Erika Carlman har prøvd å ta livet av seg.
-Helt klart et selvmordsforsøk. -Det er nok ikke første gang.
-Jeg så arrene da hun slo meg. -Slo hun deg?
Farens død...
-Sto de hverandre veldig nær? -Hva mener du?
-Kom de godt overens? -Jeg tror ikke det angår deg.
Jeg forstår ikke helt hva du gjør her.
-Jeg vil gjerne sitte hos min datter. -Selvsagt.
Vi ses på stasjonen.
-Ja? -Du må komme til stasjonen.
Herregud, nei.
Vær så god.
Jeg ville besøke deg på jobben.
De sier at du havnet i slagsmål.
På kolonialen?
Jeg holder på å miste det. Det gnager seg inn i meg.
Demens. Senilitet. Alzheimers, eller hva de kaller det nå.
Mener du ...? Har du vært hos noen?
Har du fått en diagnose? Når da?
-Spiller det noen rolle? -Hvorfor sa du ikke noe?
-Hvorfor det? -Skulle du spille martyr?
Trodde du at du ville bli frisk igjen? Herregud!
-Hvor lang tid har du igjen? -Måneder. Jeg vet ikke.
-Vet Gertrud det? -Jeg ba henne om ikke å si noe.
Din jævla, gamle tyrann!
Jeg er så lei for det, pappa.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Hva kan jeg gjøre?
-Ingenting. -Noe må jeg vel kunne gjøre?
Vil du løse dette? Det kan du ikke. Det er sånn det er.
Hvem slo jeg så?
-Jeg vet ikke helt hva jeg påstår. -Men ...?
-Det var noe seksuelt med maleriet. -Overgrep?
Moren vendte piggene ut da jeg spurte om Erika og faren.
Fredman har en datter, som ikke er hjemme. Unge jenter...
-Prostituerte er ikke det samme. -Det er ingen bånd til Fredman.
Bortsett fra drapsmannen. Samme fingeravtrykk på alle åstedene.
-Er du sikker på at det er en mann? -Kvinner slår ikke sånn.
-Selv ikke en mishandlet kvinne? -Det er noe mannlig ved det.
-Planleggingen og utføringen. -Tror du at han er ferdig nå?
lnstinktet mitt sier meg at han ikke er det.
Nyberg. Kan du ...?
-Hva er det? -Jeg forstår ikke labrapporten.
Faren din er syk, ikke sant?
Jeg så da de kom hit med ham. Raseriet. Forvirringen.
Det er ikke mye vi kan gjøre. Vi kan ikke helbrede Alzheimers.
Jøss. Jeg høres til og med ut som ham.
Jeg burde merket det. Tegnene var der.
-Det er ikke din feil. -Jeg trenger ikke psykoanalyse!
-Jeg burde ikke si dette... -Så la være.
Du ser ut til å gjennomgå en krise nå.
Du er nyskilt, har problem med din datter og nå en syk far.
Vent litt. Hvordan vet du det om min kone og datter?
-De andre snakker. De er urolige. -De har ikke noe med det.
Ingen har noe med dette. Jeg vet ikke.
Kanskje jeg kunne bli bonde? Dyrke gulrøtter...
-Gulrøtter? -Kanskje griser. Et par griser.
Fortell om din kone.
Det er en prøveseparasjon.
Hvis noen av oss treffer en annen, skal vi skille oss.
Hun treffer noen.
Du trodde ikke at hun ville gjøre det.
Du burde dra hjem.
-Det kan jeg ikke. -Du kan ikke gjøre mer i kveld.
Hvor er datteren din?
Hun venter.
Åke Liljegren. Blir kalt ''revisoren''. Han eier hus mange steder.
-Hva gjorde han? -Bedrageri, stråselskap, pengevask.
En tidligere justisminister, en kunsthandler og en hvitsnippskurk.
Og en konemishandlende bølle.
Du må dessverre vekke moren din.
-Har det skjedd et til? -Ja. Det er viktig.
-Jeg gjør alltid det. -For noe søl.
Det er ei fille på kjøkkenet. Jeg vekker mamma.
-Er det søsteren din? -Ja.
-Louise? Hun er ikke her. -Hun har dratt sin vei.
Hun gjør ofte det. Kompiser, vet du. Hvorfor skulle hun bli her?
-Jobber hun ikke? -Nei.
Hvordan har faren din det? Kunstneren.
Han har det bra, takk. Han...er faktisk syk.
-Så han har det ikke bra? -Alderssvekkelse.
Jeg må stille din mor noen spørsmål om din far.
Om hva da?
Jeg må nok snakke med henne. Det handler om forretningene hans.
Hun hadde aldri noe med dem å gjøre. Hun var for redd ham.
Hva med din søster, da? Var hun redd for ham?
Hvorfor stiller du spørsmål om søsteren min?
Jeg må spørre om alt. Hva med din bror Jens?
Jens løp ut av rommet hver gang pappa kom.
Han slo ham da han var liten.
-Slo han ham? -Ja. Når han gråt.
-Rørte han noen gang søsteren din? -Slo henne?
Slo eller rørte henne på noen annen måte.
Det er noen snåle spørsmål. Hvordan skulle jeg vite det?
-Og du vet ikke hvor hun er? -Det har jeg allerede sagt.
Jeg trenger et bilde av henne. Kan jeg ta dette?
-Jeg har et bedre på rommet mitt. -Greit.
-Får jeg låne toalettet? -Ja. Det ligger til høyre.
Vær så god.
-Pent smil. -Han var ikke her da.
Hei. Han falt og slo hodet.
Hei, gutten min! Har du vært i krigen?
Så, så, Jens. Det er i orden.
-Jeg tar ham, mamma. -Takk.
-Beklager. -Ingen fare. Stefan hjalp meg.
Tablettene tilhører Louise Fredman.
Prøv å finne legen. Jeg tror det er sterke antidepressiva.
Jeg har informasjon om Liljegren.
Han holdt store fester i huset sitt. De holdt på hele natta.
-De pleide å frakte jenter dit. -Prostituerte?
Bra. Takk!
Prøv å få tak i en av kvinnene som var med der!
Erika Carlman har fått igjen bevisstheten.
Det begynte da jeg var barn.
-Han kom til soverommet mitt. -Det er i orden.
Jeg var så redd.
Jeg måtte se på det fæle maleriet hver dag.
Men jeg var likevel glad i ham!
Hvordan kunne jeg være glad i ham likevel?
-Hva feiler det meg? -Det feiler ikke deg noe.
Han var faren din.
Det er ikke noe galt med deg i det hele tatt.
Er det noen...som hevner jentene?
Hallo?
Svedberg har funnet en prostituert fra Liljebergs fester.
Det var et marked for jomfruer. Det er det som regel med sånne menn.
De fantaserer om å knulle døtrene sine.
-Jeg trenger bare navn. Greit? -Det ble ikke brukt noen navn.
-Gjenkjente du noen? -De hørte ikke til i min verden.
Takk.
Så du denne mannen? Gustav Wetterstedt?
Noen ganger.
Og denne mannen da? Björn Fredman?
Hold meg utenfor dette. Vær så snill!
Jeg har en datter. Du skulle bare ha hjelp.
Det er i orden! Men jeg må vite om du traff denne mannen?
Han var en slags kurer. Han hentet jentene.
Han holdt til der. Men han var ikke med på festene.
Én til. Så du henne?
-Jeg tror ikke det. -Du tror ikke det?
Kanskje. Det var så mange jenter.
Mange var utlendinger. Jeg stilte ingen spørsmål.
Ei jente til. Kort. Mørk hud.
-Hvor gammel er datteren din? -13.
Denne jenta var 15 år. Hun hadde denne rundt halsen.
Hun brente seg selv i hjel fordi hun var så fordømt redd.
Jeg tror du vet hva hun var så redd for.
Det var én mann til. Han var en slags agent.
Han var ond. Ond.
Ville du gjenkjent ham? Jeg lover å beskytte deg.
Jeg vet ikke.
Louise Fredmans lege har ringt.
Hun har vært innlagt på psykiatrisk klinikk i Lund i et halvår.
-Kan jeg snakke med henne? -Nei. Hun lider av sjokk.
Hun har ikke snakket siden hun kom. Hun ble funnet halvnaken i parken.
Hun har brutt helt sammen.
-Hvorfor løy du? -Hun kan ikke hjelpe dere.
-Faren hennes er blitt drept! -Bra! Jeg er glad for at han er død!
Skal du pågripe meg nå?
Hun snakker ikke. Hun hører ikke.
Nei! Slutt!
Legene sier at hun prøver å dø.
-Slipp meg! -Mamma!
Jeg vet det med søsteren din. Hvorfor sa du ikke noe?
Vær så snill, Jens...
Hva har skjedd med øynene hans? Slo han ikke hodet?
Du bør gå nå.
Vær så snill, Jens!
Vi har fått informasjon om Fredman som du bør se.
Kurt?
Fredman ble pågrepet for overfall for sju år siden. Saken ble henlagt.
-Av Sandin. -Det er forbindelsen.
Dette ble tatt for noen år siden.
Han er selvsagt eldre nå.
Er dette den mannen du så på festene?
Kurt! Du må gjøre dette på den riktige måten!
Du kan ikke dra dit alene!
Sandin har dratt. Vi er for sent ute.
Hallo! Det er politiet!
-Hjelp oss! Vær så snill! -Herregud!
Det er i orden. Jeg er...
Kurt!
-Få vannet hit. Dere er trygge nå. -Politiet.
-Prøv å holde dere varme. -Han var i politiet.
Men en drapsmann?
-Det er i orden. -Forstår du det?
Gutten med øynene...
Han hadde store blåmerker og kuttsår rundt øynene.
Moren sa at han hadde stukket seg selv med en gaffel.
Skadene stemte med det.
Som om han ville stikke ut øynene sine.
Jeg meldte det til barnevernet.
Fredman. Jens Fredman.
-Hvor er han? -Hva gjør du?!
Dagboken hennes. Alt står her.
Hennes egen far solgte henne til Wetterstedt.
Sandin organiserte det og skaffet de utenlandske jentene.
-Jenter som Dolores. -Jomfruer.
-Øynene? -En hevn for lillebroren.
Hvordan kan en 15-åring ha gjort alt dette?
Han er ingen vanlig gutt. Han er en kriger.
-Hva er det neste skrittet hans? -Sandin.
Du kan ikke gjøre det. Jeg er fangen din.
-Du er ansvarlig for meg, Wallander. -Du har vært politimann.
En 15-åring brente seg i hjel fordi jeg sa at jeg var politimann.
Hun trodde at jeg var som deg.
Hvis den galningen setter ei øks i hodet mitt, skal du få svi.
Jeg er villig til å ta den risken.
Kurt...sidevinduet.
-Wallander! -Ta det rolig, Stefan. Det er meg.
Senk våpnene. Senk våpnene!
Ta det rolig, Stefan. Gi meg øksa.
-Herregud! Vær så snill... -Jeg må befri sjelen hennes.
-Jeg må straffe dem. -De skal bli straffet.
Vær så snill.
Gi meg øksa.
Hva ville du gjort?
Syns du denne mannens liv er mer verdt enn mitt?
Mer enn min søsters?
Ingen fortjener å dø, Stefan.
Ingen.
Jo, det gjør de!
Det er i orden, Stefan.
Stefan! Ligg stille.
Det gikk bra.
Vi må dra.
Vi må dra til bestefar.
-Hvordan går det med ham? -Bra.
Pappa?
Jeg klarer det ikke lenger, pappa!
Jeg klarer det ikke!
Ingenting!
Da du var liten, pleide du å spørre meg...
...om arbeidet mitt. Om malingen.
''Hvorfor maler du alltid det samme?''
''Hvorfor maler du ikke noe annet?''
Jeg kunne aldri forklare det.
Hver morgen, når jeg begynner, tror jeg at jeg skal gjøre noe annet.
''l dag skal jeg male havet. l dag skal jeg male et stilleben.''
''Kanskje noe abstrakt. Slenge på maling og se hva det blir til.''
Så begynner jeg. Og hver gang maler jeg det samme.
Landskapet.
Uansett hva jeg gjør, så blir det dette.
Man har maleriet sitt. Selv om du ikke liker det, så er det ditt.
Vet du hva jeg gjerne vil gjøre før jeg mister resten av forstanden?
Jeg vil gjerne dra til Roma. Det vil jeg gjerne.
Og se på malerier. Andre menneskers malerier.
Kan vi gjøre det?
Ja, pappa.
Det kan vi gjøre.
Tekst: Tor Hundstad